Путін перевіряє підтримку України цінами на нафту. Криза у Конгресі грає йому на руку
Джерело: Los Angeles Times
Війни виграють і програють на полях битв. Але державні фінанси мають вирішальну роль щодо того, що можуть собі дозволити учасники бойових дій. Особливо це стосується тривалої війни, якою вже стало вторгнення Росії в Україну.
Відмовившись зробити фінансування для України частиною нещодавньої угоди щодо запобігання урядовій кризі, Конгрес надіслав підбадьорюючий сигнал президенту Росії Володимиру Путіну. Тим часом зростання світових цін на нафту (зараз вище 90 доларів за барель) забезпечує нові прибутки для військових зусиль Росії.
Конгресу необхідно відновити фінансування України, і цей крок підтримують як лідер сенатської більшості Чарльз Е. Шумер, так і лідер сенатської меншості Мітч Макконнелл. Не менш важливим є те, що США повинні вжити подальших кроків, щоб зменшити доходи Росії від нафти.
Джон Маккейн, покійний сенатор від Арізони, одного разу зазначив, що Росія – це “бензоколонка, яка маскується під країну”. Навіть до нападу на Україну в лютому 2022 року, коли Росія мала повний доступ до міжнародних ринків, майже половина її державних доходів надходила від енергетичних податків та експорту енергії. Зараз майже вся валюта надходить від експорту нафти.
Обмеження ціни на російську нафту, запроваджене міністром фінансів Джанет Єллен і коаліцією під керівництвом G-7 наприкінці 2022 року, було розроблено для зменшення цих доходів, водночас зберігаючи російську нафту на ринку, щоб утримувати світові ціни. Початкове обмеження ціни в 60 доларів за барель було запроваджено в грудні 2022 року, і протягом першої половини 2023 року це обмеження допомогло зменшити доходи Кремля на 45% порівняно з попереднім роком. Багато хто вітав це як успіх.
Обмеження ціни поширюється на поставки російської нафти з використанням послуг з країн коаліції. Наприклад, вантажі, які перевозяться на кораблях, що належать Греції, або застраховані британськими страховиками, повинні відповідати обмеженню ціни. Коаліція G-7 також розробила систему, яка вимагатиме від сторони угоди надати підтвердження того, що ціна нижча від верхньої межі.
Однак, за минулі 10 місяців сталися дві події, які зробили обмеження ціни менш обов’язковим. По-перше, Росія придбала власний флот танкерів, переважно старих і в деяких випадках пошкоджених, які не були морехідними за міжнародними стандартами і не брали участь у ринкових перевезеннях. Ці танкери не тільки допомагають Росії підірвати цінову межу, вони також спричиняють більший ризик екологічної катастрофи. По-друге, Росія нібито пропонує (або організовує) фальшиві атестації, нечесно фіксуючи ціни, які нібито нижчі від обмеження.
У відповідь деякі коментатори розводять руками і стверджують, що від політики обмеження цін потрібно відмовитися – відповідь, яку Кремль зустрічає із захватом. Подібно до того, як ринки адаптуються до нових обставин, так само повинні адаптуватися і політики, що означає посилення тиску на нафтові доходи Росії.
Перший крок полягає в тому, щоб посилити контроль за дотриманням обмеження цін і перевіряти вантажовідправників, страховиків та інших постачальників послуг щодо фальшивих атестацій. Якщо цього недостатньо, США повинні працювати зі своїми партнерами та союзниками і запровадити плату за транзит, щоб зменшити доходи, які надходять до Росії. Коаліція G-7, наприклад, могла б створити щось на кшталт платних пунктів у ключових вузлах, таких як Данські протоки, які російські нафтові танкери повинні пройти, щоб дістатися до світових ринків. Морська митниця могла б стягувати з усіх російських поставок нафти різницю між максимальною ціною та поточною ціною на світовому ринку.
Якщо це не зупинить продажі російської нафти за високими цінами, США можуть застосувати вторинні санкції проти будь-яких транзакцій, пов’язаних з російською нафтою вище встановленої ціни, незалежно від того, чи транспортується вона на російських, камерунських чи грецьких кораблях і чи застрахована вона британськими або російськими компаніями. Вторинні санкції означатимуть, що будь-яка організація, пов’язана з російськими поставками нафти понад поточний ліміт у 60 доларів за барель, ризикуватиме втратити можливість взаємодіяти з фінансовою системою США.
Росія заробляє дуже багато грошей на продажі нафти і використовує ці доходи, щоб купувати танки, платити солдатам і не давати звичайним російським громадянам думати про війну. Високі ціни на нафту дозволяють Путіну перевірити рішучість західних демократій, а криза на Капітолійському пагорбі у Вашингтоні грає йому на руку.
Усе це робить збереження обмеження ціни на нафту з додатковим захистом ще більш важливим для зменшення спроможності Путіна продовжувати війну. G-7 та союзники мають економічні інструменти, щоб підірвати військові зусилля Росії. Настав час ними скористатися.
- Повідомляють, що президент США Джо Байден розробляє план звернення до Конгресу з проханням виділити найбільший пакет фінансування зброї та гуманітарної допомоги Україні.
- Адміністрація Байдена розглядає можливість використання грантової програми Державного департаменту для надсилання додаткової військової допомоги Україні.
- Державний секретар США Ентоні Блінкен оголосив про новий пакет допомоги Україні на понад один мільярд доларів.
- Найближчою метою США є виробництво 155-мм артилерійських снарядів зі швидкістю 100 000 одиниць на місяць, аби допомогти України протистояти російському вторгненню.
- Відставка спікера Палати представників США Кевіна Маккарті може свідчити про зміни у поглядах щодо допомоги Україні.
- Блокування республіканцями допомоги Україні грає на руку Путіну – CNN.
Протягом дня, 7 вересня, армія РФ здійснила 76 обстрілів прикордонних територій і населених пунктів Сумської області. Зафіксовано 140 вибухів.
Станом на 22:00 в суботу, 7 вересня, за поточну добу по всій лінії фронту відбулося 168 бойових зіткнень.
Глави зовнішніх розвідок Великої Британії та США попередили, що міжнародний світовий порядок “під загрозою, якої ми не бачили з часів холодної війни”.
Директор ЦРУ Вільямс Бернс розповів про перспективу спалаху ядерної війни на початку повномасштабного вторгнення Росії в Україну.
Португалія активно лобіює приєднання України до Європейського Союзу і хоче, щоб блок почав готуватися до можливого вступу.